Krigen var gået i stå næsten på et øjeblik.
Lucian, lykantropernes frygtede leder var endelig død.
Lykantroperne spredtes på en enkelt forfærdelig nat.
Sejren syntes at være vores.
Vampyrernes førstefødselsret.
Der er nu gået næsten 600 år siden den nat.
Men den gamle blodfejde døde ikke med Lucian.
Skønt lykantroperne kun var få, var krigen blevet farligere.
Månen havde mistet sin magt.
Ældre, stærkere lykantroper kunne skifte ham på kommando.
Våbnene var nye, men ordren var den samme.
Find dem og dræb dem, en efter en!
Det var en vellykket strategi.
Måske lidt for vellykket.
For Dødemagere som mig var det afslutningen på en æra.
For ligesom fortidens våben var også vi nu overflødige.
Og det er trist. For jeg nyder det.
Bloddyr!
Bare rolig. Du klarer den.
I opfører jer som en flok køtere.
Og det går slet ikke an, mine herrer.
Ikke hvis vi skal besejre vampyrerne på deres egen hjemmebane.
Ikke hvis I overhovedet vil overleve.
Pierce! Taylor! Se at få noget tøj på.
Vi har alvorlige problemer.
Jeg undersøger den nærmere. Det er en form for radioaktiv væske.
- Ultraviolet ammunition. - Dagslys som våben.
Skal jeg tro på, at udyr har opfundet et våben, som kan dræbe vampyrer?
Nej. Det må være militæret. De har hugget nogle sporprojektiler.
Skidt med hvor de har dem fra. Rigel er død, og Nathaniel er væk.
- Send alle Dødemagerne derned. - Ikke på grund af et lille optrin.
Det er snart tid for Opvækkelsen. Og vi har ballade nok.
Lille optrin? De skød på os for øjnene af alle.
- Og den larm, jeg hørte dernede... - Men du så jo ikke noget.
Jeg ved, hvad jeg hørte.
Det vrimler med lykantroper dernede. Måske flere hundrede.
Vi har næsten udryddet dem.
Kraven har ret. Der har ikke været så store flokke i flere århundreder.
- Ikke siden Lucians tid. - Lad os dog hellere undersøge det.
Godt. Få strammet sikkerheden op.
- Soren samler en patrulje. - Nej. Jeg leder dem.
Ikke på vilkår. Soren står for det.
"Flere hundrede."
Viktor ville have lyttet til mig.
- Sådan ville jeg aldrig opføre mig. - Nej.
Sørg nu for, at hun er klædt om, når hendes gæster kommer.
- Det er spild af tid. - Hvilket?
Mon Viktor ville have, at du bare skulle glo på hans grav?
Nej, han ville have sendt Dødemagerne ud i en fart.
Jeg fatter ikke, at Viktor gjorde Kraven til leder.
Manden er bureaukrat, ikke kriger.
- Vi skal se at få dig gjort klar. - Til hvad?
Festen. Amelias udsending kommer snart.
Ja! Den her er bare perfekt.
De var på jagt efter dig.
Han er da ganske flot.
- Af et menneske at være. - Hvem?
- Jeg vil have dig ved min side. - Tag Erika. Hun er vild efter det.
Du tager alt det krigerpjat alt for alvorligt.
Du kan ikke ændre på fortiden, uanset hvor mange du slår ihjel.
Og sig mig...
...hvad gavner det at være udødelig, hvis du afviser alle fornøjelser?
Kan du se det menneske der?
- Hvad med ham? - Jeg tror, at lykantroperne...
Pokkers!
Tag en flot kjole på i en fart.
Jeg mener det, Kraven. De var efter ham.
Hvad skulle lykantroperne med ham?
- Er der sket nogen fremskridt? - Lad os se på det.
Nej.
Skal du hjem?
Ja, Nicholas har givet mig fri.
Hør...
Han sagde, at du klarede operationen flot.
Hyg dig.
Vi faldt i et baghold. Tre Dødemagere.
- Og kandidaten? - Han slap væk.
Slap væk?
- Sikke et svineri. - Kraftige sølvkugler.
De hindrede ham i at skifte ham.
Det nytter ikke at grave dem ud.
Sølvet er trængt ind i organerne. Det er umuligt at genoplive ham.
Lad os få fjernet dem der.
Slap af.
Vampyrerne opdagede vel ikke, at I fulgte efter et menneske...
- Gjorde de, Raze? - Nej.
Det tror jeg da ikke.
- Tror du det, eller ved du det? - Jeg er ikke sikker.
Nej.
Jeg må altså se på denne Michael.
Skal jeg da gøre det hele selv?
Vore ædle slægter er måske nok adskilt af et stort hav. -
- men vi er lige engagerede i slægternes overlevelse.
Og når Amelia kommer for at opvække Marcus om to dage...
...er vi atter forenet i én stor forsamling.
Vi takker vore værter for deres enestående gæstfrihed.
LEJLIGHED 510
Han møder, passer sit arbejde og tager hjem igen.
Mere er der ikke rigtigt at sige. Vi kandidater arbejder i døgndrift.
- Ved du, hvor vi kan finde ham? - Nej.
I kan prøve derhjemme eller vente, til han dukker op her.
Han er vel ikke ude i noget?
Det er Michael. Jeg er ikke hjemme. Læg besked.
Det er Adam. Politiet leder efter dig.
De mener, at du var indblandet i et skuddrama.
Jeg sagde, at det ikke kunne passe, men de leder altså efter dig.
Hvorfor er de ude efter dig?
Goddag, Michael.
Hvad fanden sker der?
Stop bilen.
- Stop! - Hold op!
Du har mistet meget blod.
Hvis du ikke standser, bliver vi begge slået ihjel.
- Det er fandeme alvor. - Hold kæft. Jeg klarer mig.
Er han flygtet igen? Flot.
- Så Raze overdrev vist ikke. - Men Raze fik ikke fat i det her.
Hvis Michael er Bæreren, så kan vampyrerne...
Slap af, gamle ven. Jeg har smagt hans kød.
Der er kun to dage til fuldmåne.
Snart er han varulv. Og så kommer han til os.
Det er en skam, at vi ikke har mere.
Den er positiv!
Lig stille. Du har slået hovedet.
Du har været bevidstløs længe. Ved du, hvorfor de er ude efter dig?
- Hvor er jeg? - Du er i sikkerhed.
Jeg hedder Selene.
Så talte rygterne altså sandt.
Hele huset taler om dit nye legetøj.
- Du vil gøre ham til en af os, ikke? - Sludder.
Hvad skal han så her?
Han reddede mit liv.
- Hvad vil du? - Kraven vil tale med dig.
Nu!
Det er helt uantageligt!
Du har trodset mine ordrer. Og tilbragt natten med et menneske.
- Og nu er han her i mit hus! - Det er stadig Viktors hus.
Jeg vil ikke skændes med dig. Lykantroperne er ude efter Michael.
- Kender du hans navn? - Hør efter.
Jeg fatter ikke, at du stadig dyrker den teori.
Lucian er ikke interesseret i mennesker. Heller ikke i Michael.
Næ, hør nu...
- Du er forelsket i ham, ikke? - Det er for latterligt.
Er det?
Gå!
Jeg håber søreme aldrig, at du bliver så sur på mig.
Prøv den her.
Tryk et par stykker af.
Tag magasinet ud.
Du har kopieret ulvekuglerne. Sølvnitrat.
En dødelig dosis.
- Dem kan de ikke fjerne igen. - Det går lige i blodet.
Hør, Kahn, tror du, at Lucian døde, sådan som de siger?
- Har Kraven fortalt krigshistorier? - Netop.
Det er jo hans gamle historie.
Vi har intet bevis for, at han slog Lucian ihjel.
Kraven stræber efter forfremmelser. Men Viktor stolede på ham.
- Hvorfor spørger du? - Ikke for noget.
Skyderi med Dødemagere og jagt på mennesker er for langt ude.
- Du skulle føre lav profil. - Slap af, Kraven!
Mennesket har intet med dig at gøre.
Og desuden har jeg ført lav profil længe nok.
Hold dine folk i ro, Lucian. Indtil videre.
Få mig ikke til at fortryde vores aftale.
Pas du bare din del.
Husk lige på, at jeg har blødt for dig én gang.
Uden mig havde du intet. Så var du intet.
LUCIANS FALD
Af alle de tapre sjæle, som angreb Lucians borg, overlevede kun én.
Kraven, som ikke blot blev belønnet for at have brændt borgen af. -
- men også for at vende tilbage med et bevis på ulvekongens død.
Den brændemærkede hud, som var skåret af Lucians arm.
Jeg har ledt efter dig overalt. Han er blevet bidt.
Dit menneske er blevet bidt af en varulv.
- Er det noget, Kraven har fundet på? - Nej, jeg så selv såret.
Men hvad med Pagten? Du ved, at det er forbudt.
Lige siden han bed mig...
...har jeg haft hallucinationer og syner.
Det føles, som om mit hoved er ved at flække.
Så du blev bidt af en voksen mand?
Hold da op! Er du sikker på, at det ikke var en hund?
Jeg sagde, at det var et menneske, ikke?
- Han jagtede mig. Og kvinden... - Hvilken kvinde?
Har du slet ikke hørt efter? Hun tog mig som gidsel.
Rolig.
Jeg skal nok ordne det. Øjeblik.
Giv slip, Michael.
Tag det nu helt roligt. Jeg er straks tilbage.
Tilgiv mig... Jeg har brug for din hjælp.
Så vidt jeg ved, har en som jeg aldrig før opvækket nogen.
Kun de ældste besidder kraften til at få deres tanker på plads. -
- så der tegnes et billede af deres regeringstid.
Jeg kan kun håbe på, at Viktor vil høre min bøn.
Tilgiv mig. Jeg har brug for din hjælp.
Jeg er ked af, at jeg vækker dig før tid. -
- men jeg tror, at vi er i overhængende fare.
Især du, herre, hvis du forbliver i denne tilstand.
Jeg tror, at Lucian stadig er i live. Her.
Nu. I denne by.
Han vil slå til under Opvækkelsesceremonien.
Og hvad værre er...
...hvis jeg altså har ret...
...så ser det ud til, at Kraven er i ledtog med ham.
- Hvad er det, der haster sådan? - Se selv.
Selene!
Jeg vil tale med Selene.
Er det Michael? Er det?
Hvad sker der?
Hvad er det, der sker med mig?
Jeg kommer ud nu.
Hvis du går derud, hører du ikke til i dette hus mere!
Lad os se, hvad Viktor har at sige til det.
Hop ind.
Jeg advarede hende, men hun ville ikke høre efter.
- Jeg burde have sagt det før... - Sagt hvad?
Hendes menneske... Michael. Han er slet ikke et menneske.
Han er varulv.
Hvabehar?
Hvad er det for en larm?
- Hold dig væk. De slår dig ihjel. - Hvem er I da?
Lad os være alene.
Du er endt midt i en krig, der har raset i over tusind år.
En blodfejde mellem vampyrer og lykantroper.
Varulve.
De fleste mennesker dør, når de bliver bidt af en udødelig.
- De vira, vi overfører, er dødelige. - Hvis du bed nu, blev jeg så vampyr?
Nej. Ingen har nogensinde overlevet at blive bidt af begge arter.
Jeg burde slå dig ihjel.
- Men du hjælper mig jo. - Nej. Jeg udrydder din slags.
Men jeg vil vide, hvorfor Lucian er ude efter dig.
Ved du, hvorfor jeg er blevet vækket?
Nej, herre. Men jeg skal snart finde ud af det.
- Når du finder hende, mener du? - Ja, herre.
Lad hende komme til mig.
Vi har meget at tale om, Selene og jeg.
Hun har vist mig mange foruroligende ting.
Ting, som vi snart skal få bragt i orden.
Denne forsamling er blevet svag og fordærvet.
Jeg skulle måske have udpeget en anden leder.
Men...
...hendes minder...
...er kaotiske.
- Jeg har ingen tidsfornemmelse. - Lad mig tilkalde hjælp.
- Du trænger til at hvile. - Jeg har hvilet længe nok.
Det, du skal gøre, er at hidkalde Marcus.
Han sover stadig, herre.
Amelia og Rådet kommer i morgen for at opvække Marcus.
Men ikke dig, herre.
Du er blevet vækket et århundrede for tidligt.
Jeg ser syner.
Det er ikke syner, men minder.
Du er blevet bidt, så du har del i hans erindring.
Det er et af vore forhørslokaler. Her kan du være i sikkerhed.
- Ziodex Industries. - Det er vores firma.
Først syntetisk plasma og nu dette.
- Det bliver en rigtig sællert. - Klonet blod.
- Hvad er de til? - Lykantroper kan ikke tåle sølv.
Hvis vi ikke fjerner vore kugler, dør de under forhøret.
- Hvad gør I så bagefter? - Vi sætter kuglerne tilbage.
- Hvordan skrider det frem? - Vi er klar.
- Hvorfor hader du dem sådan? - Jeg har jo sagt, vi ligger i krig.
Så du adlyder bare ordrer?
Hvorfor kan du ikke bare svare mig?
Godt.
Der var noget ude i stalden.
Det flåede vores heste ihjel.
Jeg kunne ikke redde min mor.
Eller min søster.
Deres skrig vækkede mig.
Min far omkom, mens han kæmpede mod dem.
Jeg stod i døren.
Jeg skulle til at løbe hen til mine niecers værelse, da...
De var tvillinger.
Knap seks år gamle.
Slagtet som dyr.
I næste øjeblik lå jeg i hans arme. Krigen var kommet til vores hjem.
Han havde jaget lykantroperne længe. Han jog dem bort og reddede mig.
- Hvem? - Viktor.
Den ældste og stærkeste af os.
Den nat gjorde han mig til vampyr.
Han gav mig styrke til at hævne min familie.
Og jeg har aldrig fortrudt det.
- Hvem startede krigen? - Det gjorde de.
Det har vi i hvert fald fået at vide.
Det er forbudt at granske i fortiden.
- Jeg må køre tilbage nu. - Hvad med mig?
- Viktor ved, hvad vi skal gøre. - Jeg bliver her ikke alene.
- Jo, hvis du vil overleve. - Jeg tager med dig.
Hvad er det, du gør?
Når fuldmånen står op i morgen, forvandler du dig.
Du dræber og æder. Det er uundgåeligt.
Jeg kan ikke lade dig løbe frit omkring. Beklager.
Du dør ikke af en enkelt kugle, men sølvet hindrer forvandlingen.
Hvis jeg ikke når tilbage i tide, så gør dig selv en tjeneste. Brug den.
Herre. Hun er kommet.
Hvordan kunne du dog ydmyge mig på den måde?
- Alle ved, at det skal være os to. - Vi har intet sammen!
Nu træder du frem for Viktor og siger det, som jeg fortæller dig.
Fra nu af adlyder du mig.
Er det til at misforstå?
Træd nærmere, mit barn.
Ud.
Af sted.
Jeg har været fortabt uden dig. Kraven jager mig med sin forelskelse.
Det er jo en velkendt historie.
Han tragter efter det eneste, han ikke kan få.
Fortæl mig nu...
...hvorfor tror du, at Lucian stadig lever?
- Jeg har jo fremlagt beviser. - Usammenhængende billeder.
Ikke andet. Det er jo derfor, at de ældste står for Opvækningen.
- Du har ikke evnerne til det. - Men jeg har set Lucian. Tro mig.
Kæden er aldrig blevet brudt før. Ikke i 14 århundreder.
Ikke siden vi ældste begyndte at hoppe i tiden.
En er vågen, to andre sover. Sådan er reglen.
Det er Marcus" tur til at herske nu.
Problemer.
Jeg havde intet valg. Huset er i fare. Og Michael...
Åh ja. Lykantropen.
Giv mig en chance for at finde det bevis, du forlanger.
Godt.
Jeg lader Kraven levere beviset.
Hvis det overhovedet findes.
Stoler du mere på ham?
Ja, han har jo ikke ladet sig friste af et dyr.
Jeg elsker dig.
Som min egen datter. Men du giver mig intet valg.
Der er en grund til, vi har regler.
Og det er de regler, der har holdt os i live så længe.
Der bliver ikke vist dig nogen nåde.
Når Amelia ankommer, skal Rådet afgøre din skæbne.
Du har brudt både kæden og Pagten. Du skal dømmes.
Du skulle have holdt dig udenfor.
Du skal være heldig, hvis jeg kan få Rådet til at skåne dig.
Sig mig en ting.
Turde du selv skære huden af hans arm, eller gjorde Lucian det for dig?
Bid mærke i mine ord.
Du vil snart se det hele fra min side.
Den dør bliver ikke åbnet. Er det forstået?
Min kommende dronning skal ikke rende rundt med en ulv.
Der er en ændring i planerne. Soren og hans folk henter Amelia.
- Men det er jo vores opgave. - Ikke længere.
- Hvorfor hjælper du mig? - Jeg gør det for min egen skyld.
- Hvad sker der? - Yderalarmen er blevet udløst.
Vi aflåser huset.
Selene er flygtet for at tage hen til Michael.
Jeg vil have den lykantrops hoved på et sølvfad.
Vi må væk.
Ned!
Af sted! Af sted!
- Spring! - Du tager fandeme gas på mig.
- Fandt I noget? - Falsk alarm.
Hundene ville have opdaget hende.
- Amelia burde være kommet nu. - Ja.
Smut ud herfra og find ud af, hvor hun bliver af.
Forstået.
- Vi burde give ham en sprøjte. - Skidt med det. Vi er der snart.
Han klarer det ikke. Stands!
Tag grejet.
Stik ham! Stik ham!
Herre.
Jeg sendte bud efter Selene. Ikke dig.
Hun har trodset dine ordrer.
Hun er flygtet, herre.
Din uduelighed er ved at blive uudholdelig.
Det er ikke min skyld. Hun er gal.
Hun tror, at jeg er med i en sammensværgelse.
Og her er beviset.
Fortæl dem, hvad du fortalte mig.
I årevis...
...har vi forsøgt at sammensmelte vore arter.
Og i årevis er det slået fejl. Det var nytteløst.
Selv på celleniveau ligger vore arter i krig med hinanden.
Men vi vidste, at løsningen...
...var at finde den sjældneste art.
En direkte efterkommer af Alexander Corvinus.
En ungarsk krigsfyrste, som kom til magten i det femte århundrede.
Han nåede at opleve en pest, som lagde hans landsby øde.
Kun han overlevede.
På en eller anden måde kunne hans krop ændre på sygdommen.
Og det blev til gavn for ham.
Han blev den første udødelige.
Og mange år senere blev han far til mindst to børn. -
- som arvede de samme egenskaber.
Corvinusklanens sønner.
Den ene blev bidt af en flagermus, den anden af en ulv.
Og en måtte vandre ensomt gennem livet som menneske.
- Det er bare en latterlig legende. - Muligvis.
Men vore arter har dog en fælles forfader.
Der hviler en efterkommer af Corvinus der.
- Knap en meter fra dig. - Ja...
Han er jo allerede vampyr. Vi skulle bruge en ren kilde.
En ubesmittet sjæl, som bar den oprindelige virus.
Men Corvinus-virussen, erfarede vi. -
- fortsatte i hans menneskelige efterkommeres gener -
- gennem adskillige generationer -
- helt ned til Michael Corvin.
Hans blod gør en forening af vore arter mulig.
En sådan forening kan ikke finde sted!
- Det er kættersk snak! - Vi får se.
- Når Lucian har sprøjtet... - Lucian er død.
Hvem påstår det?
Det kan jeg forsikre dig om. Det her skal koste Kraven livet.
Hans hus er snart tilintetgjort.
- Men det bliver din tur først. - Vent!
I skal få sandheden at vide.
Hvis Lucian kunne få fingre i blod fra en renblodet...
En mægtig ældste... som Amelia...
...eller... dig.
Og han så indsprøjtede det sammen med Michaels blod...
Afskyeligt.
Halvt vampyr, halvt lykantrop.
Men stærkere end begge.
Jeg skal tale med Kahn.
Herre.
Rådsmedlemmerne er blevet myrdet.
- Hvad med Amelia? - De har tappet hende for blod.
Så er det begyndt.
Jeg er ked af, at jeg ikke stolede på dig.
Men frygt ikke. Du får tilgivelse...
...så snart du har slået Corvinus" arving ihjel.
Michael.
Du har fået en enzymindsprøjtning, som hindrer dig i at skifte ham.
Det kan tage lidt tid, før du er helt klar igen.
Så er det nok! Gå ud og se, hvor Raze bliver af.
Jeg beklager. Han trænger til at lære lidt manerer.
Nu glemmer jeg jo selv mine gode manerer. Undskyld.
Jeg hedder Lucian.
Jeg må videre nu.
Jeg skal tilbage.
Du kan ikke vende tilbage.
Du har ingen steder at gå hen.
Vampyrerne vil slå dig ihjel, fordi du er det, du er.
En af os.
Du er en af os.
- Hvad er det, du gør? - Jeg gør en ende på krigen.
- Din krig har intet med mig at gøre. - Min krig?
Sonja!
De tvang dig til at se hende dø.
Sonja.
Det var det, der startede krigen.
Det var, som om jeg selv var der.
Engang var vi slaver.
Vi beskyttede vampyrerne om dagen.
Jeg blev født i trældom.
Men jeg nærede intet had til dem.
Jeg giftede mig sågar med en vampyr.
Men det var forbudt...
...vores forhold.
Viktor frygtede arternes blanding.
Hans frygt var så stærk...
...at han slog hende ihjel.
Sin egen datter.
Hun blev brændt ihjel.
Fordi hun elskede mig.
Det er hans krig.
Viktors krig.
Og han har brugt 600 år på at udrydde min art.
Hvad gør de ved Selene?
Vi har gæster.
- Jeg troede, vi havde en aftale. - Vær tålmodig.
Den slags anliggender drøfter vi i fortrolighed.
Vis vore gæster nedenunder.
Rådet er blevet udslettet. Snart arver du alt.
Begge de store forsamlinger og en fredsaftale med lykantroperne.
Jeg håber ikke, at vi bliver glemt, når krigsbyttet skal deles.
Hvordan skulle jeg kunne få magten, når Viktor er blevet vækket?
Ingen kan besejre ham. Han bliver stærkere og stærkere.
Og det er der, at Michael kommer ind.
Hvis Viktor var let at udrydde, havde du jo selv gjort det.
Udgangsskakterne. Hurtigt!
For fanden da.
Fandens.
- Det er Viktor. - Ja.
Hvis du havde gjort, som du skulle, lå han stadig i dvale.
Hvor helvede er Raze?
Er der ikke andre udgange?
Er det aldrig faldet dig ind, at dit kup kunne koste dig lidt blod?
Du går ingen steder.
Sølvnitrat. Det havde du nok ikke ventet.
Af sted! Af sted!
Lucian?
Selene?
Du må væk. Viktor er på vej. Han vil dræbe alle lykantroper.
- Det her kan koste dig livet. - Det ved jeg godt.
Jeg ved, hvordan krigen begyndte.
Så er det nok. Følg med!
- Jeg vil se Viktor flå dig ihjel. - Ja, sikkert.
Men lad mig fortælle dig noget om din elskede, dystre far.
Han slog din familie ihjel. Ikke lykantroperne.
Han fulgte ikke sine egne regler. Han afskyede smagen af kvæg.
Så af og til mæskede han sig i menneskeblod.
Jeg holdt det hemmeligt og ryddede op efter ham.
Men det var ham. -
- der kravlede fra værelse til værelse og dræbte dine kære.
Men da han fandt dig...
...kunne han ikke bære at drikke dit blod.
Du mindede ham så meget om hans kære Sonja.
Den datter, som han dødsdømte.
- Det er løgn. - Tro, hvad du vil.
Men kom nu. Din plads er ved min side.
Javel.
Bid ham!
Halvt vampyr, halvt lykantrop.
Men stærkere end begge.
Hvad fanden er det, du gør?
Du har måske nok slået mig ihjel, fætter...
Men jeg fik dog min vilje.
Hvor er han?
Hvor er Kraven?
Tilgiv mig, mit barn.
Det var ikke lykantroperne.
Det var dig.
Gå.
Hvordan kunne du tage mig til dig, efter at have myrdet min familie?
Ja...
Jeg har berøvet dig noget.
Men jeg har givet dig meget mere.
Er det ikke en rimelig byttehandel? Du fik udødelighedens gave.
Og hvad med din datters liv?
Dit eget kød og blod?
Jeg elskede min datter.
Men det udyr, hun bar i sit skød, var forræderi mod mig og slægten.
Jeg var nødt til at forsvare arten.
Og nu må jeg gøre det igen.
Nej!
Nu skal du dø!
Jeg kan ikke forudse fremtiden.
Men denne nats begivenheder vil give genlyd i vampyrslægterne.
To af vampyrernes ældste er blevet slået ihjel.
En af dem af mig.
Snart overtager Marcus tronen.
Og så kommer vredens og hævnens time.
Gammelt fjendskab bilægges.
Nye alliancer dannes.
Og snart bliver jeg den jagede.